______________________________________________________________________
(повне найменування підприємства із зазначенням підпорядкованості)

ЗАТВЕРДЖЕНО
Наказ__________________________
(посада керівника підприємства
_______________________________
і найменування підприємства)
__________________ № __________
(число, місяць, рік)

Інструкція з електробезпеки

1. Загальні положення
1.1. Інструкція з електробезпеки (далі — Інструкція) встановлює вимоги безпеки при роботі з виробничим електротехнічним обладнанням, призначеним для загального користування, напругою не більше 380 В, та поширюється на працівників, які користуються цим обладнанням.
До електротехнічного обладнання напругою не більше 380 В належать електротехнічні пристрої заводського виготовлення, які призначені для загального користування, а саме: побутові електротехнічні пристрої (персональний комп’ютер, ксерокс, мікрохвильова піч, електрочайник, електрообігрівач тощо) та засоби виробництва (ручний електроінструмент, верстат або підіймальний механізм з електроприводом).
1.2. Усунення несправностей (ремонт) електротехнічної частини виробничого обладнання та електричних мереж напругою до 1 кВ виконує електротехнічний персонал, що має групу з електробезпеки не нижче ІІІ. За відсутності стандартного пристрою (штепсельної вилки) підключення електрообладнання до електромережі або його відключення від електромережі повинен виконувати електротехнічний персонал.
1.3. Електротехнічний пристрій необхідно підключати до електромережі та експлуатувати відповідно до вимог інструкції з його експлуатації.
1.4. Допуск працівників до робіт із засобами виробництва, до яких належать електротехнічні пристрої, здійснюється після проведення попереднього інструктажу за відповідною інструкцією з охорони праці під час роботи з конкретним засобом виробництва (ручним електроінструментом, верстатом, підіймальним механізмом тощо) і перевірки безпечного поводження з ним.
1.5. Для захисту людини від ураження електричним струмом під час роботи з електрообладнанням вживають таких заходів:
1.5.1	забезпечують недоступність струмовідних частин від випадкового доторкання шляхом встановлення захисного огородження, ізоляції, розміщення на недоступній висоті;
1.5.2	використовують безпечну напругу;
1.5.3	встановлюють пристрої захисного відключення;
1.5.4	забезпечують захисне заземлення (занулення) електротехнічних пристроїв;
1.5.5	використовують засоби електрозахисту.
Загальні положення про небезпеку ураження електричним струмом наведено у додатку до Інструкції.
1.6. Засоби електрозахисту поділяють на основні та додаткові. 
1.6.1. До основних засобів електрозахисту під час роботи з електрообладнанням напругою до 1 кВ належать:
•	ізолювальна штанга;
•	електровимірювальні кліщі;
•	індикатор напруги;
•	діелектричні рукавиці;
•	інструмент з ізолювальним покриттям (пасатижі, кусачки, викрутка тощо).
1.6.2. До додаткових засобів електрозахисту під час роботи з електрообладнанням напругою до 1 кВ належать:
•	діелектричне взуття (боти);
•	діелектричний килимок;
•	ізолювальна підставка;
•	ізолювальна накладка;
•	ізолювальний ковпак;
•	сигналізатор напруги;
•	захисне огородження (щит, ширма);
•	переносне заземлення;
•	плакати і знаки безпеки.
1.7. Засоби електрозахисту не призначені для використання на зовнішніх роботах під час дощу, снігу, туману.
1.8. Електроінструмент за умовами безпеки поділяють на три класи:
•	І клас ― електроінструмент, у якого всі деталі, що перебувають під напругою, ізольовані і штепсельна вилка має заземлювальний контакт;
•	ІІ клас ― електроінструмент, у якого всі деталі, що перебувають під напругою, мають подвійну або посилену ізоляцію;
•	III клас — електроінструмент, який живиться від безпечної наднизької напруги і в якому не виникає напруга більше ніж безпечна наднизька напруга (не перевищує 42 В між провідниками та між провідником і землею, або у разі трифазного живлення не перевищує 24 В між провідником і нейтраллю).
1.9. Номінальна напруга для електроінструменту постійного струму класів І і ІІ ― не більше 220 В, а для електроінструменту змінного струму ― 380 В. Електроінструмент ІІ і ІІІ класів не потребує спеціальних пристроїв для заземлення.
1.10. Мережі електроживлення поділяють на: електромережі з використанням глухозаземленої нейтралі та електромережі з ізольованою нейтраллю живильного трансформатора. У мережах електроживлення з використанням ізольованої нейтралі використовують захисне заземлення або пристрої захисного відключення.
1.11. Металеві неструмовідні конструктивні частини електрообладнання, що не перебувають під напругою, але можуть опинитися під напругою відносно землі у випадку пошкодження ізоляції електропроводки, забезпечують захисним заземленням (зануленням).
У приміщеннях з підвищеною небезпекою й особливо небезпечних, а також у зовнішніх електроустановках заземлення є обов’язковим, якщо номінальна напруга електроустановки вище безпечної наднизької напруги.
Заземлення (використання захисного РЕ-провідника) ― це навмисне з’єднання будь-якої частини електротехнічного пристрою з заземлювачем, призначене для зменшення напруги на корпусі електротехнічного пристрою (у разі замикання на нього струму), напруги дотику або крокової напруги у зоні розтікання цього струму.
1.12. До конструктивних частин електрообладнання, що підлягають заземленню, належать:
•	металеві корпуси електричних машин, трансформаторів, апаратів, світильників;
•	металеві каркаси розподільчих щитів, щитків, шаф;
•	металеві кабельні конструкції, сталеві труби електропроводки, броня кабелів;
•	металеві корпуси пересувних і переносних електротехнічних пристроїв;
•	металева обв’язка конструктивних елементів приміщень.
1.13. Заземлення виконують окремим провідником (РЕ-провідником), один кінець якого через відповідний контакт ввідного штепсельного з’єднання та за допомогою корпусного болта електрощита з’єднують із зовнішнім заземлювальним пристроєм (контуром заземлення).
Не допускається:
•	використовувати заземлювальний провідник з іншою метою, крім заземлення;
•	використовувати для заземлення будь-які інші провідники, не призначені для цього;
•	приєднувати заземлювальні провідники шляхом скручування проводів.
1.14. Прокладені відкрито заземлювальні провідники, усі конструктивні елементи мережі заземлення мають бути без ізоляції та пофарбовані у чорний колір. Заземлювальні провідники у сухих приміщеннях, що не містять їдких парів і газів, допускається прокладати безпосередньо по стінах приміщення. У вологих і особливо вологих приміщеннях заземлювальні провідники прокладають на відстані не менше ніж 10 мм від стін. Заземлювальні провідники захищають від механічного пошкодження.
1.15. В електромережах з глухозаземленою нейтраллю напругою до 1 кВ як основний засіб захисту використовують захисне занулення.
Захисне занулення (використання захисного РEN-провідника) ― це навмисне з’єднання корпусу електротехнічного пристрою з глухозаземленою нейтраллю. Дія захисного занулення полягає у тому, що при пошкодженні ізоляції та виникненні напруги на корпусі електрообладнання воно викликає коротке замикання в одній із фаз живильного трансформатора через нульовий провід (РEN-провідник), у результаті чого пошкоджена частина електрообладнання автоматично вимикається. Під дією електричного струму короткого замикання спрацьовує автомат або плавка вставка запобіжника, внаслідок чого вимикається пошкоджена ділянка і тим самим ліквідується небезпечний потенціал на корпусі електрообладнання.
1.16. Занулення виконують шляхом з’єднання нульового проводу живильного електрокабелю, приєднаного за допомогою ввідного штепсельного з’єднання і корпусного болта ввідної панелі до болта з’єднаної з заземленням нульової шини. Підключення заземлювального провідника до металевого корпусу електрообладнання та нульового проводу виконується надійним болтовим з’єднанням (з контргайкою або стопорною шайбою).
1.17. Заземлення електрообладнання, яке дуже часто демонтується або встановлене на рухомих частинах, виконують за допомогою гнучких провідників, що розміщуються у загальній зовнішній оболонці разом із заземлювальним провідником.
1.18. У місцях введення заземлювальних провідників у приміщення будівлі або споруди мають бути розміщені розпізнавальні знаки.
1.19. У місцях проходів і на робочих місцях електрокабель підвішують на висоті не менше ніж 2,5 м, захищають від дії тепла, вологи, мастила та інших шкідливих речовин або улаштовують у тимчасовий канал (лоток). У місцях проходів електропроводи підвішують на висоту не менше ніж 3,5 м, у місцях проїзду ― не менше ніж 6 м.
1.20. Параметри ізоляції виробничого електрообладнання та засобів електрозахисту, а також параметри заземлювальних пристроїв виробничого електрообладнання підлягають періодичним вимірюванням спеціалізованою електротехнічною лабораторією.
1.21. Приміщення електроустановки комплектується інвентарним засобом пожежної безпеки (наприклад, вуглекислотним вогнегасником), який встановлюють на видному і доступному місці.

2. Вимоги безпеки перед початком роботи
2.1. Перед початком роботи необхідно впевнитися, що у робочій зоні:
2.1.1	ізоляція електропроводів (кабелю) не має видимих пошкоджень і доступних для доторкання оголених місць;
2.1.2	у місцях вводу електропроводів у електрообладнання ввідна арматура надійно закріплена і захищена від механічних пошкоджень;
2.1.3	вимикачі, розетки, рубильники, пульти управління надійно закріплені, закриті кожухами і кришками, забезпечують вмикання і вимикання, відсутність іскріння і нагрівання місць контактів;
2.1.4	біля пульта, електрощита управління і механізму з електрообладнанням на підлозі лежить дерев’яний настил, а в умовах підвищеної вологості ― діелектричний килимок;
2.1.5	електрообладнання забезпечене справними блокувальними, регулювальними і сигнальними пристроями;
2.1.6	електрообладнання має надійне з’єднання з пристроями для занулення (заземлення);
2.1.7	у місцях контакту з металевими конструкціями пересувного механізму електрокабель прикріплений до нього з використанням еластичних діелектричних підкладок.

3. Вимоги безпеки під час роботи
3.1. Електротехнічні пристрої експлуатують відповідно до вимог інструкцій з їх експлуатації та умов навколишнього середовища.
3.2. Під час роботи з виробничими електротехнічними пристроями забороняється:
3.2.1	виконувати роботу біля відкритих струмовідних частин, що перебувають під напругою, біля струмовідних частин в обмежених умовах та недостатньо освітлених місцях;
3.2.2	відкривати приміщення (шафи, ящики), в яких розміщено електротехнічні пристрої, та захаращувати доступи до них; вмикати електротехнічні пристрої, що не використовуються;
3.2.3	вмикати рубильники і кнопки сторонніми предметами; виконувати ремонт або заміну електротехнічних пристроїв; встановлювати додаткові розетки; замінювати електрозапобіжники та електролампи;
3.2.4	наступати на тимчасово прокладений у місцях проходу електрокабель; торкатися до обірваних оголених електропроводів або електропроводів з пошкодженою ізоляцією, клем, шин та інших неізольованих частин електрообладнання;
3.2.5	користуватися рубильником, вимикачем, пускачем, кнопкою та іншою електроарматурою зі знятою кришкою, несправними з’єднувальним шнуром, штепсельною вилкою (розеткою);
3.2.6	класти робочий інструмент, ганчірки та інші вогненебезпечні предмети на діючі електротехнічні пристрої;
3.2.7	лити воду на електротехнічні пристрої та витирати вогкою ганчіркою освітлювальні пристрої (електролампи); витирати пил з електротехнічного пристрою та мити його корпус допускається за умови відключення пристрою від електроживлення;
3.2.8	використовувати для обігріву приміщень саморобні електронагрівальні пристрої, електрообігрівачі з відкритими спіралями та лампи розжарювання;
3.2.9	залишати без нагляду ввімкнені електротехнічні пристрої та допускати перевантаження розетки;
3.2.10	виконувати роботи з електроінструментом класу І у приміщеннях підвищеної небезпеки.
3.3. Під час роботи з електротехнічним пристроєм необхідно дотримуватися таких правил:
3.3.1	слідкувати, щоб увідний електрокабель не перекручувався і був захищений від пошкоджень;
3.3.2	не використовувати саморобні або пошкоджені електроподовжувачі;
3.3.3	тримати ручний електроінструмент за призначений для цього конструктивний елемент (рукоятку);
3.3.4	робити перерви в роботі для запобігання перегріву електроінструмента, дотримуючись передбаченого заводом-виробником режиму роботи електроінструмента (правил його використання);
3.3.5	не передавати електротехнічний пристрій сторонній особі.
3.4. У приміщеннях без підвищеної небезпеки допускається використовувати електротехнічні пристрої напругою до 380 В, у приміщеннях з підвищеною небезпекою ― до 42 В. Як виняток, у приміщеннях з підвищеною небезпекою допускається використовувати електротехнічні пристрої змінного струму напругою понад 42 В за наявності пристрою захисного відключення або надійного заземлення корпусу електротехнічного пристрою з обов’язковим використанням засобів електрозахисту (діелектричні рукавиці, боти, килимок). 
В особливо небезпечних приміщеннях, замкнених і важкодоступних просторах (наприклад, колодязях, резервуарах, котлах та інших металевих спорудах) слід використовувати електроінструмент змінного напругою не вище 12 В або, як виняток, електроінструмент не вище 42 В з обов’язковим використанням засобів електрозахисту.

4. Вимоги безпеки після закінчення роботи
4.1. Електротехнічні пристрої, що використовувались, за допомогою вимикача відключити від електроживлення, а потім вимкнути рубильник на загальному електрощиті.
4.2. Вимкнути у приміщенні, де роботи закінчені, усі види освітлення (крім чергового).
4.3. Не залишати увімкненими без нагляду електронагрівальні пристрої.

5. Вимоги безпеки в аварійних ситуаціях
5.1. У разі виявлення несправності електрообладнання відключити його від електроживлення, а за неможливості відключення — вжити заходів щодо попередження випадків доступу людей у небезпечну зону. Про несправність електрообладнання повідомити керівника робіт, іншу відповідальну особу або електротехнічний персонал підприємства.
5.2. У разі виявлення контакту з землею будь-якої струмовідної частини електрообладнання або обірваних проводів лінії електропередачі не наближатися до місця пошкодження (без спеціальних засобів електрозахисту) у закритих приміщеннях на відстань ближче ніж 4 м, у відкритих приміщеннях ― на 8 м; викликати аварійну службу та забезпечити огородження (охорону) місця знаходження обірваного електропроводу до прибуття електротехнічного персоналу (аварійної служби).
5.3. У разі ураження електричним струмом можливі такі травми: опіки тіла, осліплення (внаслідок ураження очей), електроліз крові, розрив тканин, параліч нервової системи тощо. Найбільш небезпечним для людини є електричний удар від проходження струму через тіло. Електричний удар, як правило, супроводжується втратою свідомості, судомами, частковою або повною зупинкою дихання і серцевої діяльності. Чим довше людина перебуває під дією електроструму, тим важча нанесена травма. Позитивний результат при наданні першої допомоги потерпілому залежить від швидкості його звільнення від дії електричного струму.
5.4. Звільнення потерпілого від дії електричного струму проводять різними способами, однак основним з них є швидке відключення найближчим вимикачем, рубильником або іншим апаратом відключення тієї частини електрообладнання, якої торкається потерпілий.
5.5. У разі неможливості швидкого відключення електрообладнання слід відтягнути потерпілого від струмовідних частин, яких він торкається. Під час звільнення потерпілого від дії електричного струму той, хто надає допомогу, вживає заходів безпеки, щоб самому не потрапити під напругу внаслідок доторкання до струмовідних частин або тіла потерпілого.
У разі ураження напругою до 1 кВ потерпілого можна звільнити таким чином: відтягти від струмовідної частини за одяг, якщо він сухий і відстає від тіла. При цьому не слід торкатися тіла потерпілого, його вологого одягу (взуття), навколишніх заземлених предметів. Потім ізолювати руки, одягнувши діелектричні рукавиці або обмотати руки сухою тканиною. Після цього відкинути електропровід від потерпілого сухою дошкою або палицею достатньої довжини та перерубати провід сокирою з сухою дерев’яною рукояткою. В усіх цих випадках необхідно підкласти собі під ноги дошку або інші неелектропровідні матеріали для захисту від крокової напруги.
5.6. Якщо потерпілий потрапив під напругу, перебуваючи на висоті, то одночасно з вжиттям заходів щодо вимкнення електричного струму слід попередити його падіння з висоти, що може призвести до травмування. Для цього вжити заходів безпеки: у разі перебування потерпілого на невеликій висоті слід самостійно або з чиєюсь допомогою прийняти його на руки, в іншому разі одній з осіб, які надають допомогу, необхідно піднятися до потерпілого, утримати його від падіння і допомогти спустити вниз (попередньо натягнувши брезент, ковдру, іншу міцну тканину або підкласти підручний м’який матеріал).
5.7. У разі ураження напругою понад 1 кВ дії зі звільнення потерпілого від струму є більш небезпечними, тому ці роботи проводять у діелектричних рукавицях та гумових ботах з використанням ізоляційної штанги. За відсутності вказаних засобів електрозахисту слід негайно відключити електрообладнання. Як виняток, аварійне відключення можна провести, накинувши на відкриту частину лінії електропередачі неізольований провід достатньої для короткого замикання довжини (без утримання проводу в руках).
5.8. Після звільнення від дії електричного струму потерпілому надається перша долікарська допомога залежно від його стану відповідно до Інструкції з надання першої долікарської допомоги. Не можна закопувати потерпілого в землю, оскільки це може призвести до його переохолодження і загибелі.
5.9. Електрообладнання у приміщенні, де виникло загорання (незалежно від причин загорання), необхідно негайно відключити від електроживлення. Під час гасіння загорань (пожежі) електрообладнання, якщо воно не відключене від електромережі та не перевірене на відсутність напруги, не слід використовувати воду і пінний вогнегасник, а використовувати вуглекислотний вогнегасник, сухий пісок та грубошерсту тканину.
5.10. Помітивши загорання, приступити до гасіння пожежі наявними засобами пожежогасіння з урахуванням можливих шляхів її поширення. Якщо погасити пожежу своїми силами неможливо, негайно викликати по телефону (101) або за допомогою інших засобів зв’язку пожежно-рятувальну службу, при цьому вказати адресу об’єкта, кількість поверхів будівлі, місце виникнення пожежі, обстановку, наявність людей та повідомити своє прізвище.

__________________________________	_____________	_____________________
(посада керівника підрозділу (організації) — розробника)	(підпис)	(прізвище, ініціали)

Візи:

Керівник (спеціаліст)
служби охорони праці підприємства
___________   ________________
(підпис)	(ініціали, прізвище)
«___» ____________ 20__ р. 

Особа, відповідальна за електрогосподарство
____________   _______________
(підпис)	(ініціали, прізвище)
«___» ____________ 20__ р. 

Юрисконсульт
____________   _______________
(підпис)	(ініціали, прізвище)
«___» ____________ 20__ р. 

Додаток
до Інструкції з електробезпеки

Небезпека ураження електричним струмом.
Загальні положення

Тіло людини є провідником електричного струму. Торкання людини до неізольованих струмовідних частин електрообладнання викликає небезпеку ураження електричним струмом. У випадку, коли людина стоїть на землі або на струмопровідній основі (підлога, майданчик, підставка), утворюється електричне коло, одним з ланцюгів якого є людське тіло.
Характер травми від дії електричного струму залежить від величини струму, який протікає через тіло людини. Умовно визначено, що електричний струм понад 0,1 А у більшості випадків є смертельним для людини, а струм до 0,033 А вважають безпечним. Величина електричного струму, що проходить через тіло людини, залежить від напруги електрообладнання, опору усіх елементів кола, по якому протікає електричний струм, у т. ч. і від електричного опору тіла людини.

Електричний опір тіла людини і ступінь ураження електричним струмом
Електричний опір тіла людини залежить від низки чинників: стану шкіри, нервової системи, самопочуття тощо. Суха, груба, мозолиста шкіра, бадьоре самопочуття і нормальний стан нервової системи різко підвищують електричний опір організму, і, навпаки, волога шкіра, стомлення, збудження значно знижують його. Також на електричний опір тіла впливають навколишнє середовище (вологість і температура повітря), стан, матеріал одягу і взуття.
Ступінь ураження тіла людини електричним струмом залежить від його сили, частоти, шляху і часу дії. Найбільш небезпечний шлях струму пролягає через серце, мозок, легені, а найбільш незахищеними частинами тіла в момент дотику до струмовідної частини обладнання є щока, шия, гомілка, плече і тильний бік кисті руки.
Не менш важливим чинником є площа контакту тіла зі струмовідною частиною електрообладнання. Чим більша площа, тим більша небезпека ураження і менший опір електричному струмові. Тому небезпека ураження електричним струмом зростає під час виконання електрозварювальних робіт всередині металевих конструкцій (посудин, цистерн, резервуарів тощо) та колодязів, де найбільша вірогідність дотику до металевих конструкцій.
У випадку збільшення частоти електричного струму небезпека ураження знижується. Найбільш небезпечний струм — з частотою 40–60 Гц, а при частоті понад 100 Гц небезпека ураження знижується.
Ступінь ураження електричним струмом залежить від величини прикладеної напруги в момент контакту зі струмовідною частиною електрообладнання. Якщо людина замикає своїм тілом два фазні проводи діючого електрообладнання, то вона ставить своє тіло під повну міжлінійну напругу незалежно від опору ізоляції ніг від підлоги. А коли людина має контакт з одним фазним проводом, то вона потрапляє під напругу, що діє між цим проводом і землею. Величина цієї напруги приблизно в 1,7 разу менша міжлінійної і зменшується додатковим опором ізоляції між людиною і землею (взуттям, підлогою тощо).
Напруга, яка виникла у колі струму замикання на землю між двома її точками в місцях дотику людини, називається напругою дотику. Ураження електричним струмом може трапитися і від дії крокової напруги, яка виникає від розтікання струму при замиканні струмовідних частин на корпус обладнання або безпосередньо на землю. Крокова напруга дорівнює різниці потенціалів між двома точками поверхні землі на відстані одного кроку (орієнтовно 0,8 м) і зростає при наближенні до місця стикання струмовідних частин обладнання з землею та може дорівнювати напрузі дотику.

Приміщення з підвищеною небезпекою і особливо небезпечні приміщення
Приміщеннями з підвищеною небезпекою вважаються приміщення, у яких наявна одна з таких умов:
•	сирість або струмопровідний пил ― відносна вологість повітря тривалий час перевищує 75%; за умовами виробництва виділяється технологічний пил у такій кількості, що він може осідати на проводах, проникати всередину машин, апаратів тощо;
•	струмопровідна підлога ― металева, земляна, залізобетонна, цегляна тощо;
•	висока температура ― перевищує постійно або періодично (понад 1 добу) 35 ºС (наприклад, приміщення із сушарками, сушильними і випалювальними печами, котельні тощо);
•	існує можливість одночасного доторкання людини до металоконструкцій будівель, технологічних апаратів, механізмів тощо, які мають з’єднання з землею з одного боку і до металевих корпусів електроустаткування ― з іншого.
Особливо небезпечним вважається приміщення, у якому наявна одна з таких умов:
•	особлива сирість ― відносна вологість повітря наближена до 100% (стеля, стіни, підлога і предмети у приміщенні покриті вологою);
•	хімічно активне або органічне середовище, що пошкоджує ізоляцію і струмовідні частини електрообладнання;
•	одночасна дія двох або більше умов підвищеної небезпеки.
Для нормальних умов роботи у сухих приміщеннях вважається безпечною напруга 42 В, а за особливо несприятливих умов смертельне ураження електричним струмом можливе і за напруги 12 В.

Дія електромагнітного поля на організм людини
Тривала дія змінного електромагнітного поля на організм людини викликає деякі порушення його нормальної діяльності: людина швидко стомлюється, знижується точність рухів під час роботи, виникає головний біль та біль у ділянці серця, іноді підвищується кров’яний тиск.
Електричне поле промислової частоти, крім біологічної дії на організм, викликає електризацію його як провідника. Людина, яка ізольована від землі та перебуває в електричному полі, опиняється під значним потенціалом. У випадку торкання людини до заземлених частин електрообладнання виникає електричний розряд, який викликає болісні відчуття.
Вибір засобів захисту від шкідливої дії електромагнітних полів залежить від частоти їх коливань. Для захисту застосовують спеціальні заземлені екрани з металевої сітки у вигляді щитів, захисна дія яких грунтується на ефекті ослаблення електричного поля поблизу заземленого металевого предмета. Екрани можуть бути стаціонарними і переносними у вигляді козирків, навісів, перегородок або палаток.
Для захисту від електромагнітної індукції (щоб не було незамкнених контурів) між трубопроводами та іншими металевими мережами у місцях їх взаємного зближення приварюють сталеві перемички довжиною до 10 см включно через кожні 20 м (у місцях розривів можливе іскріння, що створює небезпеку вибуху та пожежі).

Небезпека статичної електрики
Небезпеку для людини складає також дія статичного електроструму, що виникає у результаті складних процесів, пов’язаних з перерозподілом електронів або іонів при стикуванні двох різнорідних матеріалів. Іскрові розряди статичної електрики можуть стати причиною займання горючих речовин і вибухів, призвести до пошкодження і руйнування матеріалів, негативно впливати на організм людини.
Накопичення розрядів статичної електрики на стаціонарному і пересувному обладнанні відбувається:
•	під час наливання рідин, що електризуються (етиловий ефір, сірковуглець, бензол, бензин, толуол, етиловий і метиловий спирти), у незаземлені резервуари, цистерни та інші посудини;
•	під час протікання рідин по трубах, ізольованих від землі, по гумових і поліетиленових шлангах;
•	під час виходу з сопел зріджених або стиснених газів, особливо коли в них міститься тонко розпилена рідина, суспензія або пил;
•	під час перевезення рідин у незаземлених посудинах (резервуарах, цистернах і діжках);
•	під час фільтрації рідин через пористі перегородки або сітки;
•	під час переміщення пилоповітряної суміші у незаземлених трубопроводах і апаратах (пневмотранспорт, розмелювання, просівання, аеросушіння);
•	у процесі перемішування речовин у змішувачах;
•	під час механічного оброблення пластмас (діелектриків) на станках і вручну;
•	під час тертя трансмісійних пасів об шківи.
Накопичення зарядів статичної електрики на людині відбувається при користуванні взуттям з неелектропровідними підошвами, одягом і білизною з вовни, шовку і штучних волокон; під час руху по покриттю підлоги, що не проводить електрострум; під час виконання ручних операцій з діелектричними матеріалами тощо.
Тривала дія зарядів статичної електрики шкідливо впливає на здоров’я людини. Для відведення статичної електрики, що накопичується на обладнанні, використовують заземлення. Змішувачі, газо- і повітропроводи, повітряні і газові компресори, пневмосушарки, повітропроводи витяжних систем вентиляції і пневмотранспорту, особливо під час видалення синтетичних матеріалів, зливно-наливні пристрої, посудини, апарати та інше обладнання, де виникають небезпечні потенціали електричного струму, заземлюють не менше ніж у двох місцях. Усі пересувні посудини, що тимчасово перебувають під наливом (зливом) зріджених горючих газів і пожежонебезпечних рідин, на час заповнення приєднують до заземлювального пристрою.
Для попередження займання і вибуху пилоповітряних сумішей необхідно:
•	перешкоджати утворенню сумішей у межах вибуху;
•	підвищувати відносну вологість повітря;
•	заземлювати технологічне і транспортне обладнання, особливо випускаючі сопла;
•	фільтри з текстильних та інших струмонепровідних матеріалів прошивати мідними багатожильними проводами з їх подальшим заземленням;
•	не допускати утворення пилу в приміщенні за рахунок вентиляції робочої зони.
Для відведення статичної електрики від людини використовують струмопровідне взуття ― черевики на шкіряній підошві або підошві із струмопровідної гуми чи пробитій струмопровідниками, що не утворюють іскор під час тертя і ударів заклепками, заземлюють металеві ручки дверей, рукоятки приладів, драбини тощо.

Ураження струмом від блискавки
Ураження струмом може статися від блискавки, величина струму якої досягає 200 кА. Виявляючи теплову, електромагнітну і механічну дію на предмети, по яких проходить, струм блискавки може створювати небезпеку для людей, викликаючи руйнування будівель і споруд, пожежу і вибух.
Руйнівна і вражаюча дія блискавки може бути викликана:
•	прямим ударом у споруду або занесеним високим потенціалом (по проводах повітряних ліній та трубопроводах, в які вдарила блискавка під час грозового розряду);
•	наведеною напругою під дією електростатичної і електромагнітної індукції (вторинна дія блискавки);
•	кроковою напругою і напругою дотику в зоні розтікання струму блискавки (під час розряду в землю, дерево, будівлю, грозозахисний пристрій).
Для приймання електричного розряду блискавки (струму блискавки) використовують спеціальний пристрій ― блискавковідвід, що складається з опорної частини (опори), блискавкоприймача (металевий стрижень, трос або сітка), струмовідводу і заземлювача. Кожний блискавковідвід залежно від його конструкції і висоти має визначену зону захисту, всередині якої об’єкти вважаються захищеними від прямого удару блискавки.

Підготував Микола ФЕДОРЕНКО,
головний державний інспектор з охорони праці Територіального управління
Держгірпромнагляду України по Київській області та м. Києву